https://slama.dev/comeback/
Na té fotce vypadám dobře.
O fotku nejde.
Jde o to, co tam říkáte.
Tak kdo mohl čekat, že se ta paní z ženského časopisu bude ptát tak záludně?
Třeba jaká je vaše oblíbená kniha?
Tak čekal jsem spíš, že se mě zeptá, jaká je moje oblíbená barva.
To bych věděl.
No ale Pejsek a kočička.
Tak nic lepšího mě nenapadlo.
A že ji napsala Božena Němcová?
Tak to vím teď taky, že to napsal Karel Čapek.
Josef.
Tomáši.
Vy jste naprostý kulturní barbar.
No tak to přeháníte.
Poslední věc, kterou jsem v divadle viděl, byl Strakonický dudák.
Tak to jste překlepli, to jsem neřekl.
Závorka, což skutečně řekl.
Poznámka redakce.
Píšou, že jste kandidát na tu panadu.
Asi bych neměl dávat rozhovory, vidíte.
Teď by stačilo, kdybyste si občas zašel do divadla.
A nebo si přečet něco závažnějšího než detektivku.
Třeba Kavku.
Tak dobře, no.
A kdo ji napsal?
Tomáši, takhle to dál nejde.
Vždyť vy nás znemožňujete oba.
Jak nás oba?
Každý ví, že jsem vaše manažerka.
Na rozdíl od vás se já pohybuji v kulturních kruzích.
Tak já se snad také nestýkám se samými idioty.
Říká člověk, jehož bratr si myslí, že nejslavnější kniha na světě je bible.
Dneska jdu na vernisáž durynských surrealistů se svými třemi kamarádkami a to jsou kritičky.
Chápete to?
Jestli si přečetli, že nevíte, kdo napsal Pejska a kočičku, budou se ze mě celý večer utahovat.
Vzdělané ženy Blondýnu nečtou.
Viděno.
Čau.
Hele, naše češtinářka ti posílá Pejska a kočičku, nevíš proč?
Výborně.
Co jí je?
Ozzák ji naštval.
Josef.
Kam zas?
Máme odpoledne rodičovství a sexuální výchovu.
Co?
Co jako?
No, nic.
Máš s tím nějaký problém?
Ne, ne, ne.
Tak já jdu.
A musíš tam?
Je to povinný.
Jasně.
Jdeme tam všichni.
Počkej, jak všichni?
Jako kluci a holky dohromady?
Ne, máme to odděleně.
No aspoň, že tak.
Dělám si legraci.
Jasně.
Dobrý den.
Ivuško, jsem myslel banán.
Ale banán přece měli mít kluci, co ty bys tam dělala s banánem?
No, tohle to já nebudu poslouchat.
Aha, já jsem si to asi špatně napsala.
A co jsme teda měli mít my?
Panenku, já si ji budu přebalovat.
Když já už jsem Lexovi řekla, že panenku má mít on.
Ty, já bych nikdy nevěřil, že tohle je školní pomůcka.
Jmenuje se Lída.
Kde jsi to vzal?
Strejda Horvát nám to sehnal.
Lexo, panenku mám já.
Ty máš banán.
Sakra.
S tebou je teda zábava.
Moment, je to zajímavý.
Je tady super recept.
Čau.
Co to máš?
To mi pro tebe dala Pajerová.
Prej už máš vidět.
Já mám Kavku.
Taky kuchařka?
Jaká kuchařka?
Pejsek a kočička přece není kuchařka.
Je tady bezva recept na dort.
Vždyť je to pohádka pro děti.
Od Čapka.
Brácha.
V pohádkách jsou princezny a draci.
V kuchařkách jsou recepty.
A tohle je recept.
Simono, prosím tě, dej mi v ruku.
Akorát mám pocit, že ten kočička tady udělal nějakou chybu.
Tady se prostě píše, když dáte dohromady jenom dobré věci, vyjde z toho něco špatného, což je blbost.
Pro boha, Ozzáku, když smícháš rum, pivo, fernet a zelenou, tak si myslíš, že to bude dobrý?
Moment.
Ty znáš recept na braníckýho loncováka?
Už jsem se bála, že to někdo vynese.
Jednou na tom vyděláme milion.
Jednou loncováka.
Bye.
Čau.
Zapomněla jsem si klíče.
Co měli ve škole?
Nuda.
Jak nuda?
No vlastně nám tam tělocvikář s češtinářkou předváděli přerušovanou soulož.
Cože?
No Ivo, to teda už přeháníš.
Jsi takový suchar.
Prostě jsem jiná generace.
Nám o těchto věcech ve škole nic neříkali.
Říkali.
Furt.
Já myslím učitele, ne holky ze čtvrťáku.
I učitelé říkali.
Tak dost.
Saša to zvládla?
Většinu jo, ale pak omdlela, když viděla banán.
No to není možný.
Ona zná banán.
Byl na něm kondom.
Aha, jsem se lekla, že ze mě zase děláte krkavčí matku.
Tak já letím.
Chudák Saša.
Někdo by s ní měl o těchto věcech promluvit.
No na mě se nedívej.
Víš, že já na tyto věci nejsem.
A ty si myslíš, že já jo?
Vám to zapomeň.
Nebejt mě, tak Ivuška dodneška o těchhle věcech ví lautr kulový.
To mi ani nepřipomínej.
Všechno jsem jí to musel říct já.
Měla chudinka hlavu plnou otázek a nikdo jí nic neřekl.
Bylo jí sedm a ptala se tě jenom, jestli je včelka manželka od čmeláka.
A to jsi taky mimochodem řekl blbě.
Mě podceň skoro stejně.
Všechno to pak bylo na mě.
No tak vidíš.
Co?
Když jsi to dělal, tak se Sašou to bude hračka.
Ona je chytrá.
Tohle nepřipadá v úvahu.
Toto pro mě nemůžeš udělat.
Jenom si vezmeš stranou a řekneš jí to samý, co Ivě.
Za čtvrthoďky jsi zpátky.
Ale já jsem sakra s Ivou o tom nemluvil.
Vždyť jsi to říkal.
Ale já jsem to s ní řešil korespondenčně.
Jak jsi mohl?
Korespondenčně.
Znamená dopisama.
Aha.
Jak jako dopisama?
No posílal jsem jí dopisy a v těch jsem jí to všechno vysvětlil.
Podepisoval jsem se jako teta Marta.
To jsi byl ty?
Ty o tom víš?
Ivuška měla strach, že jí píše nějakej úchyl.
Nechtěl jsem ji nějak stresovat.
Táto.
Péčákům prej pouštěli nějakej film.
Nevím, proč nám ne.
Kdyby pouštěli film, tak se život vezou.
Ivo, nesnad?
My jsme tam měli akorát starou bábu s knírem, co nám říkala, že je naše tělo v rozpuku.
No.
Představila jsem si tvoje tělo v rozpuku.
Nechte toho.
Ty si mě představuješ?
Lexo.
No ne, počkej, protože já si tě teda představuju.
Ven.
Tak jo, jdu si tě představovat.
Ne, ne, tak to teda ne.
Super, tak zůstanu tady.
Můžu si tě představovat a přitom se na tebe koukat.
Ivo, co když nám ten film pustí příště?
No to je dost pravděpodobný.
Já tam nebudu.
Ty seš taky případ.
Jeden lepší než druhej.
A ty toho okamžitě nech.
Čeho?
O čem bude ten film?
Hádej.
Já tam nejdu.
Určitě tam zase budou ukazovat banány.
Ty seš první na světě, kdo se chce ulít ze sexuální výchovy.
Sašo?
Když zabiješ Lexu, sfalšuju ti omluvenku.
Tati.
To co?
To co je to?
Chceš si ji taky číst do postele?
Ne, ne, ne, ne.
Zrovna to začalo být zajímavý.
Už po něm otec hodil jablko?
Cože?
Dobrou.
Marcelko?
Pojďte dál, Tomáši.
Prosím?
Děkuji.
Stalo se něco?
Už nemůžu být vaše manažerka.
Ale proč?
Protože jste tupan.
No tak Marcelko.
Tupan.
Všichni to vědí.
Tohle nám posílá Mirka.
Tohle.
Dárka.
A tady tu. Věrka.
Celý večer se mi smály.
No tak Marcelko, běžte se domů vyspat a zítra si o tom můžeme popovídat.
Popovídat?
To je právě to, co se s vámi nedá, vy...
Bubáku.
O čem tak asi byste si chtěl povídat?
Na výstavy nechodíte, v divadle usínáte.
A jediný, co jste v životě přečet, napsal Dick Francis.
Náhodou dneska tady celý den čtu Proměnu.
Jste na straně šest.
Hrdino.
Odcházím.
Sbohem.
Marcelko.
Dar.
Ozzáku, bacha, je tam Marcelka.
Sakra, já tam mám všechny věci na dort.
To je přece ještě moc brzo.
No co, postupuju přesně podle receptu.
Kočička ji tam má.
To je kvůli Marcelce?
Ozzák ji naštval.
Čau.
To byla noc.
Co se dělo?
Měl jsem pocit, že mi rostou krovky.
Je nějaká dieta, nebo co?
V lednici nic jinýho nebylo.
Ozzák něco vaří?
Ježišmarja, já jsem mu to zapomněl zakázat.
Už vstal?
Je pryč.
A zmizela remoska.
Zatracenej Pejsek s kočičkou.
Co je?
Nic.
Tys na ten rozhovor taky četla?
Jo, dali to u nás ve škole na nástěnku.
No toho dudáka jsem fakt neřekl.
Říká člověk, který mi tvrdil, že v Babičce měli sultána a tygra.
Nebo?
Já jsem nakonec věděl, že i ten druhej byl pes.
Akorát jsem si popletl jména.
Čau.
Vezmu si tašku.
Eh, nazdar, Sašo.
Potřebuješ?
Maminka říkala, že si se mnou chcete o něčem promluvit.
Jo, jo.
Ne, vážně.
Říkala, že nejdřív nebudete chtít.
Ale když vám řeknu, že by se i Iva mohla dozvědět, kdo je teta Marta, chtít budete.
Já si asi budu chtít nejdřív promluvit s tvojí maminkou.
To taky říkala, že řeknete.
Navíc nemám čas.
To taky říkala.
A co ještě říkala?
Že nejspíš budete chtít utéct, takže mám za sebou zamknout dveře.
Ale to jsem ji neudělala.
Hodná holka.
Marcelko!
Dobré ráno, Tomáši.
Jsem rád, že vás tedy vidím.
Tak snad otevíráme v devět, ne?
No, včera večer...
Zapomeňte na to, ujely mi nervy.
Ty krécy mě tak vytočily, že jsem to přihnala s durynskými koláči.
Hlavní přísadou je durynská žitná.
Takže si nemyslíte, že jsem tupan?
Jenom proto, že mě uspává Kafka?
Tupan samozřejmě jste, ale musíme se pokusit to zamaskovat.
Aha.
Tak zaprvé.
Tohle všechno si poslechnete.
Klasici s humorem?
Co to je?
Kolekce nejvýznamnějších knih v podání oblíbených komiků.
Stařec a moře převyprávěl Luděk Sobota?
Plus bonus 20 nejlepších vtipů o rybách?
Přesně pro vás.
Ráno jsem si poslechla Banjo Band Ivana Mládka hraje Macbeta.
Mám dojem, že vám to bude připadat velmi zábavné.
A kdo by to byl řekl, že tam má Shakespeare tolik písniček?
Jsem to ale popleta, vzala jsem si Macbeta.
Labuť Avonská ho nenapsala.
A řekla jste Labuť?
Labuť Avonská.
No tak se říká Shakespearovi.
Ale proč?
Vidíte, ani nevím.
Nejspíš měl dlouhý krk.
No ale do tohohleto se mi moc nechce.
Suchánka s Genzerem zrovna nemusím.
Ale Bratry Karamazovy znát musíte.
No dobře.
No a až si to poslechnu?
Dáte Mirce rozhovor a uvidíme, jak to dopadne.
Jaké Mirce?
Vostré.
Redaktorce časopisu Bruneta.
A myslíte, že to vyjde?
Je přesvědčená, že jste idiot.
Nemáte co ztratit.
Pořád, pořád, pořád, pořád.
Jestli si myslíš, že mi tak vadí, že si mě představuješ nahou, tak se pleteš.
Nahou.
No, teď já můžu i nahou.
Super, to je mnohem lepší, než když skáčeš na trampolíně.
Nebože.
Ivo, já to zítra zase nezvládnu.
Vždyť seš jak malá, copak o tom nic nevíš?
Vím, četla jsem si o tom v učebnici biologie.
No tak to víš všechno, tam jsou i obrázky.
Ale jenom v průřezu.
Co, jsi to nikdy neviděla?
Ne.
Jsem myslela, že jste se s Lexou koupali společně.
My se koupeme furt.
Tak a co má Lexa mezi nohama?
Nic.
Nic?
Nic z toho obrázku, má tam jen pindíka.
Chámovody má určitě.
Třeba ten film nebude tak hroznej.
Podle mě bude ještě horší než Postřižiny.
No, to je možný.
Ivo, já tam nepůjdu.
Onemocním, třeba nastydnu.
Jak asi v tomhle vedru?
Nevím, něco vymyslím.
Co je zas?
Ivo, jsi nahá a na trampolíně.
Fuj, ty jsi prase.
Budu se jít osprchovat.
Tyjo, osprchovat?
Ať ti to ani nenapadne.
Nebo?
Nebo si budu představovat tebe.
Klidně můžeš.
Tak hele, ty nahej na trampolíně.
Vlastně to ani nebylo tak směšný.
Ivo.
Bylo to spíš divný.
Co to čteš?
Souostroví Gulag.
To je taková sranda.
No, je to udělané jako vtipy od Neprakty.
Dobrý den.
Jak na tom jsme?
No, slyšel jsem všechno.
Až na toho Petra Novotného.
Idiot.
No.
Nevadí.
Pokud jste slyšel Karamazovy a aspoň dva skeče z Vojny a míru, máme ruskou klasiku pokrytou.
Marcelko, já nevím, mě se do toho nechce.
Mirka přijde zítra ráno, už není cesty zpět.
No a co když pozná, že jsem to doopravdy nečetl?
Někdy mě to připadá upravené až moc.
Opravdu, Bratři Karamazovi tak často prděli?
Když bude nejhůř, řekněte, že jste to viděl na Nové scéně.
Tam taky dělají klasiku, spíš svěže.
No a nešlo by to nějak písemně?
Já ty složité věci v osobním rozhovoru neumím formulovat.
To víme.
Nech toho.
Já jen, aby si Ivuška taky něco nepřečetla.
Tak to neuškodí nikomu.
Něco pro ni mám.
Jmenuje se to Teta Marta.
To je něco jako Otec Goriot.
Spíš Otec Posera.
Tak dost.
Já jen, abys nezapomněl, že tě čeká další rozhovor.
S kým?
Ale s nikým.
On je jako mezek.
To mi povídejte.
Ale nakonec...
To stejně vždycky udělá.
Však nic jiného mu nezbude.
Mirka písemné rozhovory odmítá.
Ale nebojte.
To zvládnete.
Zapomeňte na vtipy a mluvte jen o tom podstatném.
Moje řeč.
A navíc, dneska je vernisáž durynského konceptualismu.
A jestli tam ty koláčky budou tak silné jako na tom surrealismu, bude Mirka ráno ještě oslabená.
Tak už jsem to tam strčil.
Jestli tu remosku zničíš, neboj, přes nos to vychladne.
A ráno budeme mít laváňdec.
Nepočítej s tím, že to budu jíst.
Jak jako?
Nejím nic, v čem jsou myši.
Ne, Lído, copak bych tam mazanku strčil?
Spali jsme spolu v posteli.
Jenom jako kamarádi.
A recept nerecept, kamaráda do dortu nedáš.
A místo ní jsem tam dal nějaký věci, který mám rád já.
A ten kočička ne.
Kolik?
Tři flašky rumu a jednu zelenou.
A to si jako myslíš, že to zaplatím já?
Nejspíš jo.
On totiž, tady Ozzák, taky zná Tetu Martu.
I Ozzák?
To si pište.
Asi si to taky budu muset přečíst.
Kdo to napsal?
Otec Posera.
Večerní máj je lásky čas a vrkot hrdličin zve ku lásce hlas.
A zadeček si hlídáme, pravidelně dýchejte, Hinku, Viléme, Jarmilo, na bedničku, z bedničky a nahoru a dolů.
Teď už se jen vydýcháme a příště u české poezie devatenáctého století se mnou, Olgou Šípkovou, zase nashledanou.
Co děláš?
Já spěchám na ten rozhovor.
To jsi přehnal.
Co?
Chtěla jsem, abys řekl jenom takový ty základy.
Cože?
Jako, že to mají kluci dole jiný, jak to funguje.
To jsi hned musel dávat vysokou.
O čem to mluvíš?
O Saše.
Dneska ráno jsem ji našla v lednici.
Pro boha, co s tím já mám společného?
Tak hned z kraje jí vyprávíš o takových extrabuřtech a pak se divíš, že si to chce holka vyzkoušet.
No dovol, já jsem s ní o tom vůbec nemluvil.
A co jsi chtěla vyzkoušet?
Tak každej máme něco, ale o tobě jsem si myslela, že máš radši klasiku.
Hele, Simono, já teď nemám čas, řekneme si to jindy, jo?
Máš ji prostornou, viď?
Chudák Sašenka se v té naší musela celá zkroutit.
Simono, já to nedělám v lednici.
Tak co pleteš mladým holkám hlavu?
Co když se toho chytí?
Já na tak velkou lednici nemám.
Ty chceš naši lednici?
Jestli jsi mi na to navykl, jak já k tomu přijdu?
Ale já jsem s ní o tom vůbec nemluvil.
Tak teď budeš muset.
Jinak dáš lednici.
No tohle to je šílený.
To je něco jak od toho Kafky.
Ježišmarja.
Ostrá, Simona, já teď opravdu musím ještě tam na rozhovor.
Klidně běž, já zabouchnu.
Pěkně vyklizená.
Tady si chtěl dneska někdo užívat.
A kdy si myslíte, že přijde?
Co mu chcete?
Jdu s ním dělat interview.
Tady, za billiard?
Jste Ostrá?
Ano.
A vy?
Proč?
Vy byste to chtěla dělat i se mnou?
Ne.
Fajn, už jsem se lek.
A kdy tedy ten pan Pacovský přijde?
Kdybych věděla, že se tak zpozdí, klidně jsem na tu vernisáž včera mohla jít.
Uf, už je brzo!
Něco jsem upekl a chci mu dát ochutnat.
Tedy.
To je co?
Durynský koláč.
Podle pana kočičky.
Dáte si.
Tak jak bylo ve škole?
Mami, ten film byl krásnej.
Byl pěkně blbej.
Ne, náhodou byl zajímavej.
No tak vidíš, a to jsem tě ráno musela odtáhnout za ruku.
Byly tam kytky, včeličky a králíčci.
A nic víc?
No, ještě se tam k tomu něco říkalo, ale já jsem měla pro jistotu zacpané uši.
Aha.
Pěkně blbej film.
Je fakt, že po druhý bych na to nešla.
No.
Když teď zavřu oči, tak vidím jenom blbý včely.
Super.
Já furt tebe.
Aha, tady seš.
Jak šel rozhovor?
Skvěle.
Vostrá něco špatného snědla a je v nemocnici.
Odpovídám písemně.
Ivo, ale můj nejoblíbenější román?
Červený a černý.
No?
Nevím, který z nich si vybrat.
Taky.
To byl vtip!
Dám tam toho Dona Quijota.
Tomáši, je to Saša.
Simona, nech toho.
A, tak jestli chceš, aby se Ivuška dozvěděla něco zajímavého o vaší lednici, tak...
Simono, nech mě bejt, ano?
Já prostě za tebe tyhle věci řešit nebudu.
No tak fajn, jsem mohla ušetřit kilo.
Oven!
Jsem teprve na straně 30.
A to stačí.
Jenom základy, rozumíš?
Ale poslechněte, vy přece nejste pan Samsa.
Cože?
Že nejsem?
No nejste, Řehoře Samsu znám, ale vy vypadáte jako nějaký brouk.
Jako brouk?
Úplně.
Krovky, tykadla a tak.
Tykadla?
No ano.
No tak, že bysme si teda začali tykat?
Nevidíte, že vás obdivuju?